- Jobbar du över? - Ja.
- Jag är tvungen gräva mig ut härifrån. - Jag hörde att du befordrades.
Höjdarn.
Din far skulle väl ha varit stolt?
Ja... Kanske.
Jag kanske ska bjuda dig på en drink.
För att fira.
Ja, kanske.
Jag ska bara hämta mina saker.
Jag ska ta med dockvagnen, påskhararna, giraffen, dockorna och dockhuset...
- Ska vi inte ge dockhuset till Madeline? - Jag vill inte ge det till henne.
- Den kommer att bli svår att packa. - Hon kan få björnen och påskhararna...
Bara de stora sakerna. Vill du inte gå ut och leka med Michael?
- Jag känner inte för det. - Du har ju varit inne hela dagen.
Jag vill inte förklara allt om och om igen för nån som inte lyssnar!
- April, vad är det? - Inget.
- Jag tror dig inte. Hände nåt i morse? - Inget som jag vetat i flera dagar.
Se inte så dum ut. Har du inte ens anat nåt?
Vad pratar du om?
Jag är bara gravid.
Jag skulle vänta tills ungarna gick till sängs, men jag...
Jag var säker, så jag gick till doktorn och nu kan jag inte låtsas längre.
- Hur länge? - Tio veckor.
Tio veckor? Och du berättar det nu?
Jag tänkte... Jag vet inte vad jag tänkte.
Förlåt mig, Frank. Jag är så ledsen.
Det vet jag att du är.
Det finns alternativ. Det behöver inte hindra oss från att åka.
Minns du hon i skolan jag berättade om? Vi har tills tolfte veckan på oss.
Vi måste vara ense om det här.
Vi kommer fram till nåt. Okej?
Kom här.
- Vi har tid att bestämma oss. - Ja.
Jag älskar dig.
Jag älskar dig också.
Hur är jobbet? Kommer de att överleva utan dig?
Nånting lustigt hände igår.
Jag gjorde en skitsak för att Bandy skulle bli nöjd, och-
-plötsligt är jag ljushuvudet. - Det är väl så det alltid går till.
Jag kom på det på nån minut, och nu vill de ha med mig i deras försäljargrupp.
Idioter.
Det skulle ha varit roligt om de inte erbjöd så mycket pengar.
- Är du frestad? - Tja...
Tycker du inte att det är ironiskt?
Jag trodde att du tackade nej?
Inte ännu.
Det är bara en valmöjlighet.
Med den summan skulle allt vara annor- lunda här. Vi kunde bo bättre och resa.
Saken är att vi skulle vara lyckliga, i alla fall ett litet tag.
Det är möjligt att för andra än parisare att leva ett intressant liv.
- Så du har bestämt dig? - Nej.
Det är bara en valmöjlighet. Det är allt.
Om du nu har rätt.
Du skulle tjäna massor av pengar och vi skulle leva ett intressant liv.
Skulle inte du kasta bort ditt liv på ett jobb som du tycker är löjligt?
- Det skulle vara min ensak. - Din ensak?
Det är för varmt för det här. Jag ska svalka mig.
- Du vill inte åka, eller hur? - Det är klart att jag vill.
Det vill du inte alls! Du har aldrig försökt dig på nåt.
För om man inte försöker, så kan man inte misslyskas.
Vad menar du med det? Jag försörjer ju dig och betalar huset.
- Jag har ett jobb jag inte står ut med. - Du behöver inte!
Jag har stolthet nog att inte fly från mina plikter.
Det krävs stolthet att leva det liv man vill.
- Vart ska du? - Om det är okej, så går jag på toa.
- Vad hade du tänkt gör med den här? - Vad ska du göra åt det?
- Ska du stoppa mig? - Om du gör det här svär jag på att...
Så lämnar du mig?
- När köpte du den här? Jag vill veta! - Du är väldigt känslosam över det här.
Det är säkert om det görs innan tolfte veckan.
- Har inte jag en åsikt i det här? - Det är klart att du har!
Jag gör det för din skull. Så att du får din tid.
- Blotta tanken får mig att må illa. - Varför kan jag inte föda i Paris?
Säg att vi kan få ett annat liv, men tvinga mig inte att stanna här.
- Du kan inte föda i Paris. - Varför inte?
Jag behöver inte ha allt vi har här. Jag bryr mig inte om vart vi bor!
Vem har bestämt att det ska vara så här?
Anledningen till att vi flyttade hit var för att jag blev gravid.
Andra för att det första inte skulle vara ett misstag. Hur länge ska det fortsätta?
Vill du ha ett till barn?
Vill du det?
Berätta. Berätta sanningen.
Minns du det? Vi brukade leva efter det.
Vet du vad som är bra med sanningen? Alla vet vad det är, utan att glömma.
Ingen glömmer sanningen, de blir bara bättre på att ljuga.
Så säg mig. Vill du ha ett till barn?
Jag vet bara vad jag känner.
Och alla med sinnet i behåll skulle ha känt samma sak.
Jag har redan fött två barn. Räknas inte det till min gunst?
Bara det att du uttrycker dig så. Du verkar tycka att barnen är ett straff.
Jag älskar mina barn.
Är du säker på det?
- Vad menar du med det? - Du sa att din dotter var ett misstag.
Hur vet jag att du inte försökte få bort dem också?
Hur vet jag att du inte försökte spola bort hela vår familj?!
- Det är klart att jag inte gjorde! - Hur kan jag vara säker på det?
Snälla, sluta.
En normal mor skulle aldrig ha köpt en platsskrapa-
-att göra abort med för att kunna leva i nån jävla fantasivärld!
Du verkar inte tänkt över det här riktigt.
Det är nog dags att du talar med nån som kan ge rätsida på ditt liv.
Ska ditt nya jobb betala det också?
Om du behöver en psykolog, betalar jag det.
Då finns det inte mycket mer att tillägga.
Paris var alltså en naiv idé.
Det var det nog.
Vi kan bli lyckliga här. Jag kan göra dig lycklig här.
Vi har haft några bra månader. Det behöver inte vara till ända.
Vi kommer att klara oss. Det lovar jag.
Det hoppas jag.
Det hoppas jag verkligen.
Tack för ert tålamod. Mr Pollock kan ta emot er nu.
Tack.
Gäckad av en felaktig födelsekontroll.
- Jag kan inte säg att jag är ledsen. - Du har varit saknad.
- Det har inte varit lika utan dig. - Som för övrigt...
Vad?
Planen var en gnutta orealistisk, tycker du inte?
- Det angår väl inte mig... - Nej, nej.
Det är det nog inte.
Sekreterarstaben kommer att jubla.
Minns du första gången du tog oss hit? Du sa att det krävdes en viss smak-
-för att uppskatta Vitos timmerstuga. - Det är så groteskt att det blir fint.
Titta på mig. Jag är så lycklig.
Gänget är komplett igen.
Var inte killarna och bandet svängiga i kväll?
- Europa försvinner ingenstans. - Det är sant.
April, älskling. Ska vi ta en dans?
- Inte just nu. Kanske senare. - Jag kan dansa.
Okej.
Hon är fortfarande deppig över Paris?
- Kommer hon att repa sig? - Säkert.
Ge en tjej några dagar, så kommer vi över allt.
Frank...
Frank!
- Mår du bra? Milly? - Förlåt.
Ursäkta mig.
Det är ju toppen. Hur ska vi ta oss ut nu?
Kors.
Oroa dig inte, Shep. Vi kan vänta.
- Jag har ju barnvakten hemma. - Kör först Milly, sen åker du hem sen.
- Shep kan skjutsa mig hem sen. - Det går bra för min del.
Då så.
- Går det bra? - Visst.
- God natt. - God natt.
Jag mår bättre nu.
Jag är ledsen att ni inte ska flytta. Jag vet att det var viktigt för dig.
Ta det inte på fel sätt, men...
Jag har varit där... och de har inte allt som vi har.
Det behövde inte ha varit Paris.
Du ville bara...bort härifrån?
Jag ville in.
Jag ville att vi skulle leva igen.
I flera år trodde jag att det var vår hemlighet.
Att vi skulle bli fantastisk i världen.
Jag visste inte hur, men...
Möjligheten höll mitt hopp vid liv.
Hur löjligt är inte det?
Så dåraktigt.
Att sätta allt hopp på ett löfte som aldrig ägde rum.
Frank vet vad han vill. Han har funnit sin plats.
Gift och två barn.
Det borde vara tillräckligt.
Det är det för honom.
Han har rätt.
Vi var aldrig speciella eller ämnade för nåt.
Jo, det är du.
Ni är familjen Wheeler. Ni är det perfekta paret.
Jag hade vår framtid utstakad.
Jag kan inte sluta drömma om den.
Kan inte åka.
Kan inte stanna.
Inte till nån jävla nytta längre.
Kom igen.
Vi gör det.
- Vi åker nånstans. - Nej... Vi gör det här.
Nu.
April...
Det här har jag alltid önskat.
- Jag älskar dig. - Säg inte så.
Jag menar det. Jag älskar dig.
Var bara tyst en liten stund.
Så kan du köra hem mig sen.
- Det är vackert ute. - Ja, det är det.
Vet du vad det är för dag? Det har gått tolv veckor.
Det har varit en konstig sommar och vi båda har varit pressade.
Jag förstår varför du är upprörd.
Du vill veta varför jag inte ligger med dig?
Jag är ledsen... Jag känner inte för att prata om det.
Vad ska vi prata om då?
Vi kan väl låta bli att prata alls? Vi kan väl ta dagen som den kommer...
...och göra det bästa av det och inte känna pressen att prata jämt?
Jag säger inte att vi jämt ska prata.
Saken är att vi båda har varit pressade. Vi bör vara ett stöd för varandra nu.
Mitt beteende kan tyckas ha varit konstigt den senaste tiden.
Det är nåt jag vill berätta för dig.
Jag har varit med en annan några gånger. Inne i staden.
En tjej som bara är bekant. Det betydde inget för mig.
Det är över nu. Det är det verkligen.
Om jag inte vore säker hade jag inte berättat det för dig.
- Varför gjorde du det? - Jag vet inte.
Jag ville väl känna mig som en man efter det med aborten.
- Ett sätt att försöka bevisa nåt. - Nej.
Inte varför du berättade om din affär, utan varför du berättade det för mig?
- Vad menar du? - Vad är meningen med det?
Är det menat att göra mig svartsjuk? Eller att jag ska bli förälskad i dig...
...eller att jag går till sängs med dig?
- Vad vill du att jag ska säga? - Varför inte säga vad du känner?
- Jag känner ingenting. - Du bryr dig inte om vem jag knullar?
Nej, det gör jag inte.
- Knulla vem du vill. - Jag vill att du bryr dig.
Det vet jag att du vill.
Det skulle jag göra om jag älskade dig, men det gör jag inte längre.
- Därför vill jag inte prata just nu. - Gör inte så här mot mig.
- Du älskar mig visst. - Tror du det?
Är det nån hemma?
Ursäkta att middagen är sen. Vill ni har nåt mer att dricka?
Det är trevligt att bara sitta och prata.
Du borde inte göra dig allt besvär. Nu när du packar och så.
Du måste ha fullt upp som det är.
Det är faktiskt ändrade planer. Jag trodde att det var uppenbart.
- April är gravid. - Grattis!
Jag är så lycklig å dina vägnar. Ni kommer väl behöva ett större hus nu?
Vänta lite, morsan. Jag förstår inte.
Vad är så självklart med det?
Så hon är gravid. Får inte folk barn i Europa?
Folk råds att inte skaffa barn om de inte har ekonomin till det.
Okej, det är en fråga om pengar. Det är ett bra skäl, men...
Det brukar inte vara den verkliga anledningen. Vad är det då?
Har frugan övertalat dig?
Frugan bestämmer att hon inte är redo än?
Så är inte fallet. Hon ser alltför tuff och fullvärdig ut.
Då måste det ha varit du.
- Vad hände? - Du är väldigt ofärskämd...
Vad hände, Frank?
Fick du kalla fötter? Tyckte du att det är bättre här?
Du kom på att det är...
...mer bekvämt här i den hopplösa ensamheten?
Det gjorde susen. Titta på hans min.
- Vad är det? Bränns det? - Vi ska nog...
Vet ni vad? Jag blir inte förvånad om han gjorde henne på smällen för att-
-kunna gömma sig bakom en mammaklädnad.
På så sätt slipper han veta vad han verkligen är gjord av.
Nu räcker det för dig. Vem fan tror du att du är?
Du kommer hit och säger vad du vill. Nu är det dags att nån sätter stopp!
- Han är inte frisk. - Kyss mig i arslet!
Jag struntar om han är sjuk, frisk, död eller levande.
Han borde hålla sina åsikter i dårhuset där de hör hemma!
- Nu går vi, min son. - Kom, John.
Vilken hård man du har där. En riktig familjefar.
Jag känner medömkan med dig.
Men ni kanske förtjänar varandra.
Så som du ser ut så känner jag medömkan med honom med.
Han måste ha det jobbigt om barnafödandet är enda sättet att visa att han har stake.
- Din jävla...! - Han är inte frisk!
Vi går ut till bilen nu.
- April, jag är ledsen. - Förlåt, förlåt, förlåt!
Har jag sagt "förlåt" tillräckligt nu? Fan! Jag är ledsen också.
Jag är nog den bedrövligaste jäkeln jag känner.
Jag har inte en jäkla massa att glädja mig åt, eller hur?
Men vet ni?
Jag är glad över en sak. Vet ni vad det är?
Att jag inte är den där ungen.
Säg inget. Låt mig gissa.
- Jag gjorde mig själv till åtlöje. - Ja.
- Allt var sant, tänkte du säga det? - Det verkar inte som det.
- Du tog orden ur min mun. - Du har fel, April.
- Varför har jag fel? - För att han är sinnessjuk.
- Vet du definitionen av vansinne? - Nej! Vet du?
Oförmågan att inte kunna relatera till en annan människa.
Det är oförmågan att inte kunna älska.
April.
April!
"Oförmågan"...
Du är verkligen en god talare.
Om svart kunde bli vitt genom att tala, skulle du passa perfekt för det jobbet.
Så nu är jag galen för att jag inte älskar dig. Är det det du menar?
Du är inte galen och du älskar mig. Det är själva poängen.
Det gör jag ju inte. Jag hatar dig.
Du var bara en pojke på en fest, och nu är jag fast vid din sida.
Om du kommer närmare eller rör mig, så skriker jag.
Sluta nu, April.
Fan ta dig!
- Fan ta dig och dina snorkiga... - Vad ska du göra? Slå mig?
- För att visa att du älskar mig? - Jag bryr mig inte.
Det är inte värt mödan att göra det. Inte ens krutet för att spränga dig.
Du är ett ihåligt skal av en kvinna.
Vad gör du i mitt hus om du hatar mig så?
Varför är du gift med mig? Varför bär du på mitt barn?
Varför tog du inte bort det när du hade chansen?
Lyssna nu, för jag har nåt att säga: Jag önskar att du hade det!
April!
- Håll dig borta från mig. - Lyssna på mig...
- Kan jag inte ens komma undan dig här? - Jag menade inte det jag sa.
Pratar du fortfarande? Kan du inte sluta prata?
Jag behöver få tänka. Förstår du inte det?
- Kom tillbaka till huset. - Ska jag skrika igen?
Okej.
God morgon.
Vill du ha äggröra eller stekta ägg?
Jag vet inte. Det spelar ingen roll.
- Äggröra, om det är lätt att göra. - Bra. Då tar jag också det.
Det är skönt med bara vi två vid frukosten.
Ja, jag tänkte att du ville ha en god frukost i dag.
Det är väl en viktig dag för dig?
I dag har du väl ett möte med Pollock?
Det stämmer.
- En stor grej. - Det är det, i alla fall för dem.
Vad tror du att du får för uppgift i ditt nya jobb?
- Du har inte berättat så mycket. - Har jag inte?
Det handlar nog om att Knox ska köpa in en av de större datorerna.
Större än modellen "500".
- Har jag inte berättat om det? - Nej. Du kan väl göra det nu?
I grund och botten är det bara en stor räknemaskin.
Men istället för de mekaniska delarna...
...så har man tusentals elektronrör.
Jag förstår.
Jag tror att jag förstår i alla fall.
Det är väl ganska intressant?
Jag vet inte det...
På ett sätt är det väl intressant.
Du borde värdesätta det du gör.
Uppenbarligen är du bra på det.
Det är nog bästa att jag börjar.
Hör på, April...
Det här var riktigt trevligt.
Det var en utmärkt frukost.
Jag kan inte minnas när jag åt en sån trevlig frukost.
Tack. Det var trevligt.
Så du...hatar mig inte?
Nej, självklart inte.
Ha en bra dag.
Då så. Adjö.
Milly?
Är allt bra?
Nej, jag känner mig inte bättre. Det var därför jag ringde.
Om det inte är till besvär, så skulle i kväll passa bra.
Vad?
Nej, nej.
Inte om de är ute och leker.
Ropa inte in dem.
Ge dem en puss från mig...
...och säg att jag...
Säg att... Du vet...
Okej. Tack, Milly.
Jag behöver nog hjälp...
115, Revolutionary Road.
- Berättade de vad som hände? - Jag förstod inte ett dugg av det.
De sa att fostret redan var borttaget innan ankomsten och att hon ska operera-
-moderkakan och hon blöder fortfarande.
Han sa att hon hade förlorat mycket blod, och de försöker stoppa blödningen.
Han sa mycket jag inte förstod, om kapillärrör...
Han sa att hon var medvetslös.
- Vill du sätta dig, Frank? - Vad fan ska jag sätta mig för?
Ta det bara lugnt.
Ta det lugnt.
- Ta en cigarett. - Hon gjorde det mot sig själv.
Hon gjorde det mot sig själv.
Jag ska hämta kaffe åt dig.
De var så...underbara. Var de inte, Shep?
Det är så förkrossande.
Stackars April.
Frank bor inne i stan nu. - Vart jobbar han nu igen?
- Åt Bart Pollock. - Datorer? Intressant företag.
- Har ni sett honom efter det? - Nej, inte här.
Det frambringar väl för mycket minnen. Shep har sett honom inne i stan.
Frank är hängiven till barnen. Varje liten fritid tillängnar han dem.
Ursäkta mig.
Mår du bra?
Jag vill inte prata om familjen Wheeler mer.
Det behöver vi inte.
Pappa, titta!
Jag kan kan inte säga hur glad jag är över Revolutionary Road, Howard.
Det känns så bra att stället har kvicknat till igen.
Med ljus i fönstren.
Jag har älskat det huset i flera år.
Det är bara familjen Brace som är lämpade för det.
- Väldigt trevliga och behagliga. - Förutom familjen Wheelers, menar du.
Jag var väldigt förtjust i dem.
De var lite för egendomliga. En smula för ängsliga.
De var ganska påfrestande att ha att göra med, på många sätt och vis.
Faktiskt var huset så svårt att sälja på grund av-
-att de lät det sjunka i värde. Snedvridna fönsterkarmar...
Fuktig källare, kritstreck på väggarna...
Fläckar på dörrhandtagen och på inredningen...
Översatt av: the man och SweSub Group © cotton candy
www.SweSUB.se - Dina texter på nätet.